Плейліст10 улюблених пісень діджейки Дар’ї Коломієць
«Ділитися музикою – це особисте»
![10 улюблених пісень діджейки Дар’ї Коломієць — Плейліст на Wonderzine](https://cdn.wonderzine.me/wonderzine.com.ua/post-cover/S8XBKPt8GLBDVHpxK6ky6A-default.png)
У рубриці «Плейліст» наші героїні розповідають про своїх улюблених виконавців і музику. У цьому випуску говоримо з музичною селекторкою та діджейкою Дар’єю Коломієць.
Вона згадує, як створювала музичні подкасти в 10 років, провела перший діджей-сет зранку й почула Björk і Тома Йорка. Дар’я розповідає, що найкращі місця для пошуку нової музики – це вінілові магазини й концерти. А також називає 10 пісень, які найбільше на неї вплинули.
текст: Катерина Янченко
![](https://cdn.wonderzine.me/wonderzine.com.ua/post_image-image/9suxlhSsN-OXihtT3XGdGg.jpg)
Дар’я Коломієць
засновниця музичного застосунку MusiCures, музична селекторка, діджейка
Музика стала інструментом, що дозволяє існувати з моєю надемоційністю
Любов до музики виникла через мою надчутливість. Ще в дитинстві зрозуміла, що кожна пісня робить своє кіно. Ось я йду під дощем, у навушниках звучить той самий трек – і я вже стаю героїнею драматичного фільму. [усміхається] У такі моменти відчувала, що музика дозволяє проживати різні емоції. Це зараз нормально говорити, що й сум, і радість однаково важливі. А раніше такого не було, тож пісні допомагали виплакати всі переживання, особливо першої закоханості. Музика стала інструментом, що дозволяє існувати з моєю надемоційністю.
Я росла в Черкасах на початку 90-х. Тоді на ринках продавали піратські перезаписані касети й ми нелегально слухали Брітні Спірс із її Baby One More Time. Мені пощастило, що в батьків і старшої сестри був хороший смак. У нас звучав класичний рок, як-от: Scorpions, Metallica, Queen і подібне. Пам’ятаю, як 9-річною слухала першу касету Земфіри. Мені подобалася її лірика, драматизм і нестандартні мотиви. Зараз цього вже не відчуваю, але тоді вона сильно вплинула на мене. Звичайно, Земфіра – послідовниця Radiohead і Тома Йорка, але, на жаль, про них я тоді не знала.
У 10–12 років я мала магнітофон із двома касетами й можливістю запису. Так ми з моєю подружкою Альоною ділилися піснями. Однак я створювала не просто добірки: між треками натискала REC і коментувала кожен із них. Такі собі подкасти в 90-х. [сміється] Коли почала робити це вже дорослою, то згадала, що це була найулюбленіша дитяча гра. Пізніше дуже фанатіла від українського гурту Esthetic Education. А переїхавши до Києва, почала відкривати для себе інших виконавців. З’явилося більше доступу до музики, ми обмінювалися дисками, а моє оточення підкидало нові й нові імена. Я почала все це збирати й вже потім формувала те, що насправді люблю.
Не соромлюся своїх музичних guity pleasure і не так зосереджуюся на тому, зрозуміє мене хтось чи ні
![](https://cdn.wonderzine.me/wonderzine.com.ua/post_image-image/a1KoLIStE-Qcc_MUqfZyyg.jpg)
У 2007 році я брала участь у першій українській «Фабриці зірок». І хоч це був дуже попсовий проєкт, саме там я відкрила чимало крутої музики. Пам’ятаю, у нас лежала добірка дисків і там була Björk. Я постійно залипала на її кліп Pagan Poetry. Тоді настільки сильно її полюбила, що почала досліджувати скандинавську музику й навіть побувала на її концерті. Björk назавжди залишиться в моєму серці, і я надто сильно люблю те, що вона робить. Довго думала, чому вона досі живе в Ісландії, хоча має можливість жити по світу. Однак коли я побачила цю країну, то зрозуміла, у чому річ. Це дійсно emotional landscape, як співає Björk. Там природа надихає на творчість, вона буквально звучить музикою.
Коли я працювала на телебаченні, ми часто їздили в довгі відрядження. Я записувала на диск музику в дорогу, а потім весь час сиділа й хвилювалася, чи подобається іншим. Адже завжди звучало щось нішеве, не до кінця зрозуміле, та й загалом ділитися музикою – це особисте. Зараз мені, навпаки, важливо це робити, тому що дозволяю собі бути такою, як я є. Тепер не соромлюся своїх guity pleasure і не так зосереджуюся на тому, зрозуміє мене хтось чи ні.
Нещодавно я влаштувала «Ранківник» на Миколая. Дорослі люди прийшли в костюмах, пили какао й танцювали. Це був справжній розрив. Тоді пригадала, що мій перший сет теж був зранку, але 6 років тому. Я не знала, якої реакції очікувати, адже не грала хіти, які можна наспівати. Однак знайшлося багато музичних соулмейтів, а я дуже кайфонула, що можу ділитися музикою публічно. До діджеїнгу взагалі не ставилася серйозно, радше як до хобі. Коли це переросло в роботу, було важливо продовжувати грати з любов’ю й не йти на музичні компроміси на зразок: «Ну, поставте ось цю пісню, у нас же вечірка». Досі не вмикаю нічого на замовлення, прошу довіряти мені, і тоді буде класно.
![](https://cdn.wonderzine.me/wonderzine.com.ua/post_image-image/NHzulJXpvwpNQzzyRIV2Ng.jpg)
Я читала купу досліджень про те, що наш мозок важко сприймає нове, захищаючи нас від стресу. Через це музиканти часто повертаються до фанку 70-х і музики 80–90-х й інтегрують ті мотиви в нове звучання. Аудиторія впізнає знайомі ритми й відчуває, що можна розслабитися. [усміхається] Коли я про це дізналася, то перестала дивуватися людям, які слухають потягом життя одне й теж.
Я постійно в пошуку нової музики. Під час подорожей люблю відшукувати локальні магазини з вінілами. Ті, про які не знають туристи, а продавцем виявляється старенький дідусь чи музичний гік. Мені подобається з ними спілкуватися і в такий спосіб знаходити маловідомі платівки, які можуть мати на Spotify менше тисячі прослуховувань. Уже потім я читаю більше про виконавців і вмикаю їхні інші альбоми.
Ще один спосіб знайомства з новими виконавцями – це концерти. У років 19 я відправилася в першу європейську подорож і в Амстердамі пішла на виступ співачки, яку зовсім не знала. Це була Шерон Джонс, яка вразила мене своєю енергетикою. Добре пам’ятаю її: така прекрасна темношкіра жінка з прекрасними ногами й широким діапазоном. Зараз умикаю її на сетах і часто слухаю вдома. Може, це олдовий спосіб, але класний «живоконтакт». Я досі так роблю, коли приїжджаю в інші міста.
![](https://cdn.wonderzine.me/wonderzine.com.ua/post_image-image/J1bQvPNXt6WTTBtDMWiw1A.jpg)
Під час подорожей люблю відшукувати локальні магазини з вінілами, де продавцем виявляється старенький дідусь чи музичний гік
Удома я маю невелику колекцію з платівками. Люблю вініл за те, що можна більше вслухатися в альбом і зберегти його на довгі роки. Зазвичай купую те, що слухаю та граю на сетах, інколи обмінююся з кимось. Нещодавно моя слухачка подарувала збірку з кубинськими піснями. І я просто ошаленіла від неї й слухала весь день. Тому це історія про те, що треба оточувати себе людьми з класним смаком. [усміхається]
Музика для мене ніколи не була фоном. Наприклад, не можу слухати її, читаючи чи спілкуючись із кимось. Тоді я відволікаюся й не слухаю ноти, не аналізую, як і що зведено. Коли мені сумно, погано, коли відчуваю неприємні емоції, не вмикатиму веселі пісні та не піду відриватися на диско. Мені треба пережити всі емоції, і для цього підходить меланхолійна музика, яка допоможе все виплакати, викричати й дорефлексувати. Так виник проєкт «Музыка лечи», у межах якого я створювала тематичні добірки для «Радио Аристократы». Тоді просто вмикала сильні треки один за одним і не коментувала, бо думала, що слова будуть зайві. А коли вже створила MusiСures, що в перекладі значить те саме, то почала робити різні за настроєм добірки й коментувати їх. Адже когось можуть лікувати танці, а когось – сльози. Для мене це як ритуал пізнання себе.
Я створила добірку з 10 визначних пісень, які вплинули на мене найбільше й залишаться в пам’яті назавжди.
![](https://cdn.wonderzine.me/wonderzine.com.ua/post_image-image/yJoiDnKxB9WmZNJhx2bQ8g.png)
Björk
Pagan Poetry
Коли вийшла ця пісня, мені було 13, але почула я її набагато пізніше. Завжди було цікаво, якими ростуть люди, які з дитинства мають змогу слухати таку музику. Зараз ми можемо не обмежуватися доступними дисками чи радіо, які крутять треки-кліше, а обирати будь-що. Свого часу саме Pagan Poetry пояснила мені, що життя надто швидке для поганої музики. [сміється]
![](https://cdn.wonderzine.me/wonderzine.com.ua/post_image-image/svgDesa8qEeVLbrptESRAg.png)
Ane Brun
Big In Japan
Ане Брун – норвезька співачка, яка завжди мінімалістично виходить із гітарою на сцену й виконує пісні. У 2008 році вона переспівала хіт групи Alphaville Big In Japan. Брун змогла подати його так, що зміст розкрився повністю. Завдяки їй я почала сприймати кавери. До речі, такі ж відчуття викликали Portishead, коли переспівали пісню АВВА. Це все про те, що творчість не має однієї сторони. Навіть щось веселе може бути драматичним.
![](https://cdn.wonderzine.me/wonderzine.com.ua/post_image-image/LV0ZE1c5FC0HcbalVIReSw.png)
SOHN
Song to the Siren
Коли я почула цю пісню, подумала, що це оригінальний трек. Давно знала SOHN і слідкувала за його розвитком у музиці. Однак виявилося, що це пісня Тіма Баклі. Для розуміння, він тато Джеффа Баклі, який зробив відомий кавер на Hallelujah. У них двох драматична історія: Тім загинув у 28 років, а Джефф – у 30. Це ті музиканти, які рано пішли з життя. І знаючи це, я сприймаю Song to the Siren інакше. Я раджу спершу послухати оригінал, а потім кавер від SOHN. Це дуже красива мелодійна композиція.
![](https://cdn.wonderzine.me/wonderzine.com.ua/post_image-image/FP36AHCubmpOshj5eoKjaQ.png)
Benjamin Clementine
I Won’t Complain
Я добре пам’ятаю, як Бенджамін приїхав до Києва вперше. Він був кілька разів, але той був найкращий. Тоді весь Жовтневий палац затамував подих і не дихав весь виступ. Це було геніально: музика перепліталася з виставою й трошки зі стендапом. Один із найсильніших концертів, на яких я бувала в Києві. Рада, що про Клементайна дізнається все більше людей. Один із його треків звучав у серіалі The Morning Show.
![](https://cdn.wonderzine.me/wonderzine.com.ua/post_image-image/icLynZghJ7XLx65bG3vILQ.png)
Thom Yorke
Dawn Chorus
Я не могла одразу обрати улюблену композицію Йорка, але вирішила зупинитися на тій, яку слухаю найчастіше. Це пісня із сольного альбому Anima, для якого знімали відео на Netflix. Обов’язково подивіться, тому що це музично-естетична насолода.
![](https://cdn.wonderzine.me/wonderzine.com.ua/post_image-image/hnEavgtSwX38mRfym9lrRA.png)
Everything Is Recorded
Be My Friend
Продюсер Річард Расселл – людина, яка багато зробила для музики. У нього є лейбл XL Recordings, де записувалися Adele, The Prodigy, The ХХ, Radiohead, Tyler, The Creator та інші відомі виконавці.
У 2013 році Расселла повністю паралізувало через синдром Барре. У нього працювали лише пальці, тож Джефф Барроу із Portishead подарував йому маленькі клавіши. Я не знаю, скільки потрібно мати внутрішньої сили, щоб не здатися в цей момент, грати та створювати проєкт Everything Is Recorded by Richard Russell. У 2018 році вийшов однойменний альбом, який має потрапити в історію. Расселл почав поєднувати старі записи музикантів з минулого із сучасними виконавцями. Здавалося, що вони ніби співають разом, але однієї людини з дуету вже немає в живих. Це дуже красивий альбом. З історією запису пісня Be my friend вражає до мурах.
![](https://cdn.wonderzine.me/wonderzine.com.ua/post_image-image/KEe_FV8cIJWEztaVIx6qbw.png)
Sharon Jones
Got to Be a Love
Це фіт Шерон Джонс із Grey Boy, у якому крутезний фанковий «чорний вокал» поєднується з битмейкерством. Не втомлююся слухати й грати цей трек.
![](https://cdn.wonderzine.me/wonderzine.com.ua/post_image-image/sdQMs1ek6mW-uHvUovnPVA.png)
Bobby Womack
Please Forgive My Heart
Одна з улюблених платівок у колекції вінілу є Боббі Вомак і його альбом The Bravest Man In The World. Він зірка 70-х, і це його останній альбом. Коли він його записував, то вже мав ментальні розлади, і під час прослуховування це відчувається. Мабуть, музиканти, які хворіють, знають, що записують свою останню платівку. Це ніби їхнє передсмертне звернення до світу з важливими меседжами. Мені цікаво досліджувати таку музику. Не уявляю, що можу віддати комусь Вомака. А ще цей альбом має одну з найкрасивіших обкладинок, які я бачила на вінілі.
![](https://cdn.wonderzine.me/wonderzine.com.ua/post_image-image/JV5wTrfuLUUeOBrWd9prMQ.png)
Almas Fronterizas
Linda Morenita
Красива музика з красивим чоловічим вокалом. Вона така a little bit sexy. [усміхається] Слухаю її тоді, коли хочеться чогось простого та приємного. Мені подобається, що музиканти, як-от Алмас, дуже відкриті. Якось я відмітила його в сторіз в інстаграмі й він запитав, чим займаюся, почав вести діалог. Думаю, нам усім потрібно вчитися такої відкритості й легкості спілкування.
![](https://cdn.wonderzine.me/wonderzine.com.ua/post_image-image/IPc43hVI6jRDXOrEQ8tJhw.png)
TANTSURA
Genes
У 2021 році я почала писати свою електронну музику й використовувати семплінг. Вирішила, що назвуся TANTSURA на честь свого дідуся. Іван Танцюра любив музику й умів грати на інструментах, його часто кликали виступати. На жаль, я з ним ніколи не була знайома, він помер у 27 років. Дідусь єдиний з моєї родини, хто взагалі був причетний до музики. Після його смерті прізвище Танцюра пішло з ним, бо мою маму вдочерила бабуся та дідусь. Я захотіла оживити прізвище й історію вже через свою музику.
У першому треку Genes я створила атмосферу, що повертає в минуле, до свого коріння та роду. Це вдалося створити завдяки семплуванню вінілу української народної пісні «Ой у лісі під ялином» із сучасними синтезаторами. Genes асоціюється з родинними вечорами, коли всі збираються й беруть підручні інструменти, щоб награвати якусь мелодію. Ця пісня допомагає мені «витанцювати» спогади, тому надзвичайно важлива.
Коментарі
Підписатись